Katastrofen...
1948 års krig...
...om det nu kan kallas krig...
Ni britter förrådde oss och sionisterna fördrev oss ur vårt land.
När jag var åtta år fördrevs jag från vårt land.
När jag var tio gick jag med i Ashbal med mina bröder.
"Bröder."
När jag var tio gick jag med i Ashbal med mina bröder.
Hörde du? "Bröder."
- Det räcker inte. - Det låter som Salim.
Revolutionärerna.
Vem är det här?
- 2312. - Charmian Ross. Skådespelerska.
Skådespelerska? Är det sant?
Har hon en röst?
Våra liv ska inte styras-
- av nåt multinationellt bolag i Lichtenstein-
- och banker i Nederländska Antillerna!
Dessutom anser jag inte att den judiska staten-
- ska vara en amerikansk garnison som behandlar araber som skit.
Hon har en poäng.
Hej, jag heter Charmian. Charmian Ross.
Det är hemskt trevligt att träffa er, miss Ross. Slå er ner.
- Ska vi börja? Miss Ross? - Okej.
Jag studerar arkitektur nu.
Ingen israelisk soldat kan tvivla på Gadi Beckers rätt att leva i fred.
Men... är detta fred?
VÄSTBERLIN, TYSKLAND
Det här handlar om sanning. De måste tro på henne.
Jag har hört dig tala deras sanning förr.
Trodde till och med på den.
Den sanningen kostade en oskyldig flicka livet.
Oskyldig, men ointelligent.
Charlie skulle kunna lära sig av dig, Gadi. Kanske även överträffa dig.
Är inte Charlie ett pojknamn?
Vi ska göra rätt den här gången.
Khalil.
Vem vet? Det kan vara en imitatör.
Inget dödande.
Autonomi.
Jag glömde hatten.
Vilka är ni?
Vilka vi är? Följ med.
Vilka är vi? Vi är vänner.
Icke-sekteristiska, alliansfria vänner-
- som liksom du är djupt oroade över världens usla utveckling.
Ja.
Vänner måste göra det oundvikliga då och då.
Men de är ändå vänner.
Vackert, inte sant? Kom in!
Du har säkert massor av frågor till oss, Charlie.
Givetvis. Du är nyfiken till din natur.
Och vi har massor av frågor till dig.
Känn dig som hemma. Tvätta av dig.
Sen ska vi gå igenom alla frågor.
Det är en ära. Jag har hört mycket om dig.
Nej, det har du inte.
Ungdomarna sa att ni var ett fint par där uppe på Akropolis, Gadi.
Som två filmstjärnor.
Det var en vacker stund.
Ledsen. Regler.
Jag måste göra nummer två.
OLYMPIABYN MÜNCHEN, VÄSTTYSKLAND
Charlie! Vet du vad det har kostat mig att få hit dig?
- Din anständighet? - Inget så billigt. Min karriär.
- Fick du inte allt i London? - Jag såg allt jag behövde, Charlie.
Allt jag behövde för att veta att du är värd just det här ögonblicket.
- Vad sa du att du hette? - Det gjorde jag inte. Vad sägs om...
- ...Marty? - Var det en fråga?
När Gud var klar med mig hade han några trådar kvar-
- så han hafsade ihop dem och skapade Shimon.
Hälsa, Shimon.
Resten känner du nog.
Lögnhals!
- Lyssna på dem... - Dra åt helvete! Vem är du?
Har du nåt emot judar?
Etniskt, kulturellt, politiskt?
Luktar vi illa? Har vi dåligt bordsskick?
- Nej, fåna dig inte. - Perfekt.
Då hoppas jag att du inte hoppar ut genom fönstret eller kräks-
- om jag säger att vi är israeliska medborgare.
Har du en hink för säkerhets skull?
Är det så att alla vi judar måste ta vårt pick och pack-
- och återvända till våra tidigare länder och börja om?
Vänta på nästa pogrom?
- Jag vill bara ha... - Fred?
Vi ska inte angripa dina åsikter.
Vi älskar faktiskt dina galna åsikter.
Varje paradox och alla motstridiga utbrott av ilska och medkänsla.
Men vi tror att du är större än så.
Att du har talang som kan förspillas som också förspills, enligt dig.
Om du samarbetar med oss i det här projektet-
- lovar jag dig att din talang aldrig mer kommer att förspillas.
Enkelt uttryckt ska vi uppföra en föreställning.
Ingen kommer att säga "bryt"-
- det finns ingen ridå och det blir ren improvisation.
Det var som fan!
Jag har blivit kidnappad av en experimentell teatertrupp.
Definitivt experimentell. Din publik vet inte ens att de tittar.
Men de kommer att bli tacksamma.
Barn och deras föräldrar...
Oskyldiga åskådare som skulle få granatsplitter i halsen-
- från en exploderande bomb om det inte vore för dig.
Men om du hellre vill åka hem till dina...
...teaterpubar och din ensamma strålglans...
...är det fritt fram.
Men om du över huvud taget är intresserad av den här rollen-
- måste vi ställa några sista frågor...
...i kväll.
Vad är det för roll?
En terrorist.
Nej!
Backa.
Mår du bra? Jag är här för att prata med dig.
Det går bra.
Jag är hemskt ledsen, Salim.
Jag heter Joanna och är observatör för International Aid Alliance. Vi...
Var är jag?
Det får jag inte säga.
Är jag kvar i Grekland?
Har du blivit illa behandlad?
Får du i dig frukt och grönsaker?
Är han en hundvalp, kanske?
Vi har inte tid.
Den här sidan är väl ren?
Vi måste få ur honom leveransplatsen.
Titta vad jag har.
Kör hårt, Mart. Fråga mig vad du vill.
Vi börjar med din familj.
Israeliska apelsiner är de bästa i världen.
Israeliska?
Det är det enda fina de har...
...eftersom de odlas på palestinsk mark.
Vill du komma ut får du blidka dina fiender utan att förråda dina vänner.
Jag har inga vänner.
Det har ingen. Inte i början. Men de kommer att få reda på det.
Har du familj att skriva till?
Jag skriver bara till mina advokater.
Givetvis. Men familj ser bättre ut i pressen.
- Din mor? - Jane Ashcroft.
- Död? - Alkoholist.
- På grund av din far? - Min far var kriminell, ja.
Kastade skolan ut dig på grund av de problemen?
Ja, det var hjärtlöst. Vi hade inte råd med terminsavgiften.
- Och sen... - Åkte han i fängelse. Vi miste allt.
Jag har klarat mig själv sen jag var 15, men det var en skänk från ovan.
Så fort du kunde gjorde du revolt genom teater och radikalism.
Det fanns andra sätt att göra revolt på.
- Som? - Sex, förstås.
Grunden i alla revolter.
Vi är inte intresserade av alla de misslyckandena, Charlie.
Var det din far som väckte ilskan i dig?
- Kan vi avbryta? - Strax.
Det var väl upprörande att han åkte i fängelse efter alla bedrägerier?
Det var ren skam.
Utmätningsmännen tog allt vi hade och mamma tog bidrag för att köpa mat.
Sånt hände inte såna som oss.
Vad var det som hände, då?
De tog allt. Precis allt.
Min barndom, vårt hem och vår lycka.
Var var du när din far dog?
Jag stod i en busskur...
...utanför fängelset och väntade på att grinden skulle öppnas.
Det ösregnade.
- Vilket datum var det? - 15 juli 1975.
- Regn? I juli? - Du har visst aldrig varit i England.
Var din mor där med dig, Charlie? När han dog?
Vi tar den där pausen nu.
- Vem ska säga henne sanningen? - Den borde komma från mig.
Tack, Gadi.
Här får du, som du bad om.
Du får skriva på engelska, annars låter de inte din syster läsa det.
De tillåter inte arabiska.
- Mina advokater? - De har redan svarat. Förra veckan.
- Förra veckan? - De bad dig att skriva till Fatmeh.
Jag... minns inte.
Inte? Inte att jag gav dig en apelsin heller?
- Det minns jag. - Bra.
Men dina advokater bad dig att skriva till Fatmeh.
Det är väl så din syster heter? Fatmeh?
Du får i alla fall tala om att du är borta.
Det... vet hon redan.
Om... om...
...jag har varit här... i en vecka.
- Jaså? - Jag...
Jag ringer var tredje dag.
Kontakt var tredje dag.
Aldrig på samma sätt. Marty måste få veta.
Vi har tyvärr hittat en del oroande motsägelser i din berättelse.
- Vi skulle väl inte prata om åsikter? - Nej. Vi pratar om åskådning.
Resonemangen bakom alla dina politiska val.
Världen borde inte gå under i nån kukmätartävling mellan fascister...
Ja, ja, ja.
- Vi har hört alla dina inövade citat. - Dra åt helvete!
Du säger dig vara en radikal själ.
Men när ska du bege dig ut och förvandla ord till handling?
Har du inte modet att stjäla-
- och döda för de hjärtan och hjärnor som kapitalisterna förslavat?
Är det det ni vill?
- Jag vill veta om du är lojal. - Sluta feltolka, då.
- Ändrar du ståndpunkt? - Jag har ingen!
Ingen koppling till aktivism, utom att du är oberoende.
- Ja! - Fredligt oberoende, dessutom.
- Från den extrema mitten. - Och du är en fredsivrande israel.
- Det där var ingenting. - Absolut.
Ett olagligt ingenting. Du är emot våld men vapentränar.
- Med låtsasvapen. Titta! - Sabotagemetoder, stridsteknik...
Det var Als grej. Jag trodde att det var ett helgnöje.
- Du kan få tio år för det. - Va? Nej, jag spelade bara med.
Jag tar de roller som bjuds.
"Spelade."
Okej. Kommer du ihåg det sista mötet-
- som ägnades åt sionismens olycksdigra utbredning?
Huvudakten var en palestinsk revolutionär.
Minns du den talaren?
"Vapnet är mitt pass till mitt hemland."
"Vi är inte längre flyktingar. Vi är revolutionärer."
Okej, jag är ytlig. Men jag gjorde inget.
Gjorde inget?
Sluta ljuga, Charlie.
- Du sa att du var på "ett par" möten. - Det var ett par.
- "Ett par" är två. - Gud! Två eller tre. Vad fan vill ni?
"Jag besökte min moster ett par gånger i fjol." Det kan vara tre.
Fyra, möjligen.
- Fem. - Det är nästan ett halvt dussin.
Vill du rätta dig, Charlie?
Jag sa "ett par" och menade "ett par".
- Hur många får vi det till? - Sex gånger. Alla är dokumenterade.
- Varför säger hon då två? - Hon ljuger.
- Charlie lurade oss! Så tråkigt. - Verkligen.
Det är nåt man säger. Jag spelade bara.
Som du har spelat här?
- Allt du har sagt. - Ja!
Som du har spelat ända sen din kriminelle fars fall!
Ja! Herregud! Joseph! Vad spelar det här för roll?
Din far har aldrig suttit i fängelse, Charlie.
Ert hem blev inte utmätt.
Det regnade inte den 15 juli.
Du blev relegerad från St. Floras för att du hade haft sex.
Dina föräldrar förlät dig.
De förlät dig alltid för allt.
Men en dag dog din far av en stroke i hemmet.
Du blev förkrossad.
Eftersom...
...du avgudade din borglige far.
Vi förstår varför du har vävt ihop en mer intressant livsberättelse.
En som går hem i intervjuer och på politiska möten med dina "vänner".
En som känns mer som du.
Mer än den alldagliga villaverkligheten.
Och vi älskar dig för det. För vi är precis likadana.
Släpp mig!
Du har varit jätteduktig. Du får rollen.
- Var tredje dag? - Så sa han. Senast i förrgår.
Då får vi öka tempot.
Meddelande från Noah Gavron.
"Ni får aldrig avslöja för henne att ni är israeler."
"Uppträd alltid som amerikaner."
Underbart!
Svara: "Ja. Jag upprepar: nej."
Han är glad sen du kom tillbaka.
Det är inte bra för honom.
Han har blivit svag, det märks.
När stunden är inne kommer Gadi att göra det som krävs.
Har du inte berättat om Mercedesen?
Timing är allt, Shimon.
Undrar hur vädret är i München.
Vi flydde undan deras stridsvagnar...
"Vi flydde undan deras stridsvagnar genom Jordanien."
"Jag frågade min mor vad som hände och hon sa till mig, den yngste..."
"Det västerlänningarna gjorde mot judarna gör sionisterna nu mot oss."
Jag är klar.
"När jag var åtta... fördrevs jag från vår land."
Vapnet och återvändandet är en och samma sak för oss.
"Vapnet och återvändandet är en och samma sak för oss."
Hur är det med läppen?
Jag lär aldrig spela trumpet igen.
Om jag ska göra det här vill jag veta vad jag går med på.
För att få veta det måste du bestämma dig.
Det var ju perfekt.
- Är det farligt? - Oerhört.
Det här är en hemlig värld, Charlie.
Är du med eller inte?
- Vem är jag? - Du.
- Och vem är du? - Du känner mig som... Michel.
- Är vi förälskade? - Passionerat.
Lova mig en sak.
Om jag gör det här vill jag ha total ärlighet.
För varje sak jag gör svarar du på en fråga i gengäld.
Då är vi kvitt. Okej?
Ta på dig den här.
Sätt upp håret. Underkläder finns i badrummet.
Michel gillar att se dig i djärva färger.
- Det är från vår älskog i natt. - Så minnesvärt.
Israelerna bombar våra byar med stridsflygplan...
Mycket bra.
De har inte fått fram platsen än, men vi måste sätta fart.
Från och med nu är det jag säger och gör avgörande.
Vi bygger en berättelse, och vår publik finns överallt, hela tiden.
Vår kärleksaffär har varit hemlig.
I går var vår första natt ihop efter flera veckors väntan.
Hela tiden i Grekland längtade du efter mig.
Det var därför du smet från Alastair och de andra.
Vad hände med Joseph?
Den slemmige affärsmannen som försökte ragga upp dig?
Han betydde ingenting.
Så fort du satte dig i den här bilen i Aten var du med mig, Michel.
Jag tog med dig till Akropolis den natten för att fira vår återförening.
Vi kysstes bland ruinerna.
- Jag är romantisk på det viset. - Inte riktigt min grej, tyvärr.
- Du har aldrig känt så här förut. - Har jag inte? Okej.
Nej! Jag ogillar att kvinnor röker.
Och jag ogillar män som ogillar att kvinnor röker.
Det gläder dig att lyda mig.
- José, vännen... - Michel.
Mickey, vännen, jag förstår inte hur det här ska kunna fungera.
Jag ska väl ändå vara en trovärdig version av mig själv?
- Mycket trovärdig. - Då så.
Är han en mansgris, den här Michel?
Eller nån sorts ond stereotyp som ni har kokat ihop?
Det är han väl?
Det finns inget stereotypt med mig, Charlie.
Du ska få träffa min syster Fatmeh. Vår inspiration. Då förstår du.
Palestinska kvinnor har en värdighet du inte kan förstå.
Jaså... "Palestinska." Jag förstår.
Klurigt.
Jag har kollat upp advokatbyrån. Zürich. Legitim.
- När är Fatmehs svar klart? - Bara kuvertet kvar.
Hoppas att jag fick till hennes ton.
Vi måste få reda på vart bilen skulle.
Det finns inga ord för hur mycket jag beundrar din uppoffring-
- men nu måste vi lämna dig för ändamålets skull.
Ingen kommer att glömma ditt namn eller stoltheten vi känner för dig.
Du blir en välsignad martyr som dina bröder Fawaz och Abed.
Detta svär jag på, som din syster.
Nu ber jag för att du finner modet-
-när din stund är inne. Din Fatmeh.
Salim. Tänker Fatmeh hjälpa dig?
Jag har försökt med allt. Men nu kan jag inte göra mer.
En expert ska få tala med dig.
- Det är dags. - Jag är ledsen.
Hördu, hördu! Släpp.
Bra att du äter. Du behöver styrka.
Mycket bra.
- Ursäkta? - Mycket bra gjort, miss Bach.
Detta är lika imponerande. Gå igenom detaljerna.
Jo...
Det här är Charlies tidslinje och det här är Michels.
Vi har spårat honom via hans kvitton och tändsticksaskar.
De sammanstrålar i London och Grekland.
Och däremellan skriver han kärleksbrev till henne.
Miss Bach har skrivit en del gripande kärleksballader åt mig.
Vi måste lägga tillbaka allt i lägenheten. De lär komma snart.
Hur ligger vi till vad gäller bilens destination?
Utan den står vi på trampolinen ovanför en tom bassäng.
Han är på gränsen, tror jag.
- Ska du dra det ur honom? - Nej. Vi sparar på mig.
För säkerhets skull.
Vem ska då spela experten?
Tack.
När träffades vi, Michel?
Det hände långt innan jag föddes, men jag berättar ofta om Nakba.
- Nakba? - Katastrofen 1948.
Israelerna kallar det "frihetskriget".
Ni förrådde oss och sionisterna fördrev...
Nej, jag menar inte din farfars farfar. Jag menar du och jag.
I 20 år var min far övertygad om att sionisterna var förnuftiga.
Sen skedde massakrerna 1967.
De sköt honom. De tvingade mig att stå bredvid.
Vi flydde från stridsvagnarna genom Jordanien.
När jag frågade mor vad som skedde sa hon till mig, den yngste...
Herregud. Du är han.
"Det västerlänningarna gjorde mot judarna gör sionisterna nu mot oss."
När jag var åtta år fördrevs jag från vårt land.
När jag var tio gick jag med i Ashbal med mina bröder.
- Ursäkta? - Ja.
Vad är "Ashbal"? Förlåt.
En barnmilis.
Om barn kan bombas kan de också strida.
När jag var elva satt jag hopkrupen i ett improviserat bombskydd-
- medan jordanierna släppte granater över vårt läger.
- Vapnet och återvändandet... - ...är en och samma sak för oss.
Var det därför ni valde mig? För att jag var på mötet?
Jag blev omedelbart förälskad i dig.
- Hans ögon var... - Oändliga?
Du är inte alls lik honom.
Det viktiga är vad du ser.
- Var är han nu? - Här. Med dig.
Är det detta du vill ha?
- Det är perfekt. - Förväxla inte drama med verklighet.
Det är farligt.
Det ska jag lägga på minnet. En yrkesmänniskas råd.
Ironiskt, eller hur?
Vårt första möte stod jag på scenen.
Du såg matinén och satt kvar till kvällen. Alla såg dig.
Det var den längsta dagen i mitt liv. Men du var fantastisk.
- Mycket bättre än teatern förtjänade. - Nej, du. För sent.
Förlåt.
- Behåll dricksen. - Tack.
Anna Witgen, den svenska slampan som levererade bomben.
Hon som dödade pojken, Gabriel. Vart skickade du henne?
Låter storebror Khalil dig välja dina egna kvinnor?
Jag känner ingen Khalil.
Tack vare din hjälp hittade vi honom nu i veckan.
Han är på övervåningen. - Shalom, Khalil.
Ni har inte Khalil.
Han lever. För tillfället.
När du ger mig svar kanske ni får dela cell.
Du kan sköta om honom lite.
Du står på trampolinen, Salim. Men bassängen är tom.
Ge mig nåt så att jag kan blidka min chef.
Den där Mercedesen... Vart skulle du köra den?
- Österrike. - Vart i Österrike?
Tågstationen i Salzburg.
- Vem skulle hämta den? Och när? - Jag vill träffa Khalil.
Varsågod. En present.
- Nåt du redan har fått. - Hur kan du då ge mig det?
Det är tyngre nu.
- Inte riktigt min smak. - Bra.
En äkta reaktion. Vi måste bygga en så stark berättelse som möjligt.
- Är det äkta? - Titta under det, Charlie.
Det ligger nåt mer i asken.
Du ringde numret. Till mitt hotell.
Men du vägrade träffa mig nån annanstans än på teatern.
- För att ge tillbaka det. För dyrt. - Ja, jag är för ung för att ha råd.
Förlåt.
Så... Du kom till teatern efter stängning.
Vi träffades i baren, när allt hade stängt, i ett hörn.
Jag såg scenen bakom dig.
Du tog upp asken ur fickan och sköt fram den till mig över bordet.
- Du ska ha det. Min Jeanne. - Jag är inget helgon.
- Folk blir ofta kära i skådisar. - Du är speciell.
- Alla är speciella, vännen. - Nej, bara vissa.
Jag är det, och därför ser jag det i dig.
Vad gör du?
Förälskar mig i dig... för evigt.
- Hur mycket av dig finns i det här? - Är det din fråga?
Är du skild på riktigt?
Hon kunde inte lämna Jerusalem. Jag kunde inte bo i Israel.
- Varför inte? - Inte riktigt min smak.
- Varför inte? - En fråga i taget.
- Fungerar det, Charlie? - Nätt och jämnt.
- Räcker det till middag? På mitt rum? - Din fräcke jävel.
För vår smekmånads andra kväll.
Man skålar bara om man själv ska dricka.
- Vart ska allt det här leda, José? - Till sängs.
Toppen. Jag älskar sängen.
- Du är blyg, eller hur? - Michel har legat med många kvinnor.
Och?
Och... sen knullar vi.
- Visst, varför inte? - Varför inte?
- Hur är han? - Säg det du.
Entusiastisk.
Men han behöver öva på tekniken.
När vi har haft sex sover vi.
Med den här under kudden. Alltid.
- Låter jag dig lägga en pistol där? - Du tycker att det är spännande.
Gör jag?
Att få det du vill ha gör dig på dåligt humör, va?
Sov.
Precis som de fördrev Palestinas folk-
- ska vi straffa dem i deras diaspora och förkunna vår smärta.
Telegram till rum 24.
SALZBURGS TÅGSTATION. BARA HON.
- Hon är inte redo. - Se till att hon blir det, då.
Tack. - Förlåt mig!
Frau Schulmann var rasande.
Vi är på väg framåt, Paul. Jag känner det.
Jag behöver bara en sista tjänst från de österrikiska myndigheterna.
- Den förra var ingen enkel uppgift. - Och belöningen blir inte liten.
Du har öga för detaljer, Paul. Det vet både du och jag.
Det var väl du som valde det här utmärkta kaféet?
Baumkuchen. En tysk delikatess.
Enligt mig är det den bästa baumkuchen i hela landet.
Lite torr. Den allra bästa hittar man i Füssen.
Detaljer, Paul.
Jag har fler nyheter. Om Anna Witgen.
Det blonda bombnedslaget.
Jag har spårat hennes förehavanden fram till explosionen.
Hon hyrde rum, en natt i Maribor i Slovenien-
- och sen var hon i Salzburg innan hon kom till Bad Godesberg.
- Salzburg i Österrike. - Ja. Mozarts födelseort.
Det är inte möjligt.
De här människorna använder aldrig samma plats två gånger.
Har jag fått felaktig information?
Nej, men jag.
Den förra tjänsten ni bad mig om...
Det var oerhört svårt.
Ursäkta mig.
Vår första natt tillsammans i London älskade vi.
Jag berättade mitt verkliga namn. Det är inte Michel.
Salim. En stor hemlighet.
- Varför berättade du det för mig? - Jag litar på dig.
Du ska bli min nyaste rekryt.
När du har visat vad du går för-
- kommer mitt nätverk att kontakta dig och då ansluter du dig till det.
Ansluter mig?
Jag kommer att finnas nära dig hela vägen.
- Ditt smink. - Michel älskar det.
- Han har inget emot att det tar tid. - Jaså?
Vi kan lika gärna ha lite kul.
Vad händer nu, då?
Först utsätter jag dig för ett viktigt prov.
Du måste köra den här bilen i 130 mil från och med nu.
Genom Jugoslavien och in i Österrike.
- Jag har aldrig varit i Österrike. - Ensam.
- Du skulle ju finnas nära. - Det gör jag, men inte i bilen.
Vid Salzburgs tågstation hittar jag dig igen.
- Men det är en sak till. - Självklart.
Sväng höger där nere.
Du måste köra den bilen härifrån.
- Vad är skillnaden? - Bara papper, vännen. Inget farligt.
Du har lovat Michel att göra det här.
Om du får problem måste du klara dig själv.
Det är rysk Semtex. Den är förpackad i block...
- Gadi! - ...och gömd i innertaket.
Det räcker till tolv bomber.
- Är det sant? - Det är sant.
- Vad ska ni göra med det? - Döda judar runtom i Europa.
Precis som de fördrev Palestinas folk-
- ska vi straffa dem i deras diaspora och förkunna vår smärta för världen.
Jag ber dig att göra det här, Charlie.
För min skull. För kärleken.
För vår storartade revolution.
För att bevisa att du är så speciell som jag tror.
Det här är din debut på den verkliga teatern.